Kom så.
Kastanjer! Dejlige, varme kastanjer!
Værsgo, mr. Bobster. Deres livret.
Mr. Bobster, er alt i orden, sir?
DENNE HISTORIE ER ORIGINAL -
- OG BYGGER IKKE SPECIFIKT -
- PÅ SHERLOCK HOLMES' BEDRIFTER SOM BESKREVET -
- I SIR ARTHUR CONAN DO YLES VÆRKER.
Det var en kold snevejrsdag tidligt i december.
Mangel på midler tvang min gamle skole til at lukke.
Jeg var på vej til en ny midt i semestret.
Jeg var vant til åbne landskaber, -
- og pludselig befandt jeg mig midt i det victorianske London.
Gaderne sydede af enhver tænkelig aktivitet.
Jeg var betaget af det, jeg så.
Da jeg trådte ud af min vogn, -
- fyldte synet af min nye skole mig med ængstelse.
Og samtidig blev jeg overmandet af en bølge af nysgerrighed.
Men intet kunne forberede mig på det eventyr, der lå forude, -
- eller på det usædvanlige menneske, der skulle ændre mit liv.
Værsgo, sir.
Stop! Er den ikke værdifuld?
Hvad er det vigtigste, dens værdi eller min forstand?
Jeg burde mestre den nu.
- Hvor længe har du spillet? - Tre dage.
- Måske kræver det tålmodighed. - Du er den nye dreng.
Ja, jeg er blevet overflyttet. Jeg hedder...
Vent. Lad mig.
Du hedder James Watson. Du kommer nordfra.
Din far er læge, du skriver en del, -
- og så holder du af kager med creme. Er det korrekt?
- Jeg hedder ikke James, men John. - Hvad er forskellen?
- Den er stor. - Godt, så hedder du John.
- Hvordan klarede jeg resten? - Du havde ret.
I hver eneste ting. Hvordan gør du? Er det en slags tryllekunst?
Det er ikke magi, Watson. Jeg drager bare mine slutninger.
På navneskiltet på madrassen står der "J. Watson".
Jeg valgte det mest almindelige navn med J.
- John var det næste på listen. - Naturligvis.
Dine sko er ikke lavet i byen.
Jeg har set den type under et besøg i Nordengland.
Der er hård hud på din midterste finger. Det får man af at skrive.
Du bar en medicinsk bog, der ikke kan købes af almindelige mennesker, -
- men kun af læger. Og da du ikke har læst medicin, -
- må du have fået den af en ældre person.
En, der er bekymret for dit helbred. Din far, lægen.
- Og kagerne med creme? - Enkelt.
Du har en cremeplet på frakkeopslaget, -
- og din figur overbeviste mig om, at du spiser meget af den slags.
- Du behøver ikke være grov. - Kom nu.
- Hvor skal vi hen? - Vil du komme for sent til kemi?
- Hvad hedder du for resten? - Holmes, Sherlock Holmes.
Det deduktive sind er aldrig i ro.
Det er som et fint stemt instrument. Det kræver øvelse.
Hvordan stemmer man sit sind?
Med logisk problemløsning, matematiske ligninger, gåder.
For eksempel: Du befinder dig i et værelse kun med sydvendt udsigt.
En bjørn går forbi vinduet. Hvilken farve er den?
- Bjørnen er rød. - Hvorfor skulle den være det?
Den sydlige sol er meget varm. Bjørnen er solskoldet.
Det er det mest absurde svar, jeg nogensinde har hørt.
For med held at afslutte eksperimentet...
...eksperimentet.
For at gentage eksperiment 14.
Læg et lille stykke kalium i lidt vand.
Væsken vil hastigt nedbrydes, -
- og reaktionen vil være så voldsom, at lysmængden...
Tak. Han er særlig kedelig i dag.
...frembringelsen af kaliumalkyl, som vil opløses...
- Det var en pige. - Glimrende observeret, Watson.
Hvem er hun? Hvad laver hun på en drengeskole?
Hun hedder Elizabeth.
Da hendes far døde, kom hun hertil for at bo hos sin onkel, -
- der er pensioneret lærer.
...som blev modificeret af...
Elizabeth beundrede lige mit nye ur. Vil du se det?
- Meget interessant. - Alle elegante herrer bærer dem.
- Dyrt? - Fra Bond Street.
- Det tvivler jeg på. - Hvabehar?
Havde du betragtet skiven, ville du have bemærket, at stilen er fransk.
Dog er urkassen ifølge inskriptionen lavet i Schweiz.
Min mistanke var korrekt. Værket er italiensk.
Tillykke, Dudley. Dit ur er en kopi.
Hold din mening for dig selv, Holmes.
Jeg ser frem til en fortsættelse af samtalen...
...under mere private forhold.
- Hvorfor gjorde du det? - Dudley er en opblæst nar.
- Han er meget sød. - Er han?
Er det derfor, du stod så tæt på ham og flirtede med ham?
Aner jeg en smule jalousi?
Holmes, jaloux? Det ord kender jeg slet ikke.
- Heller ikke ordet punktlighed. - Du er vred over min forsinkelse.
- Som altid. - Undskyld. Der er en forklaring.
- Du havde noget vigtigere... - Hvordan kan du sige det?
Jeg var... Tilgiv mig.
Elizabeth, tillad mig at præsentere dig for min nye ven, -
- den højtærede, men klodsede Watson.
- Den stige er lidt usikker. - Goddag.
Elizabeth! Holmes! Jeg tror, jeg har løst problemerne!
- Hvem er det? - Min onkel.
Rupert T. Waxflatter, pensioneret skolelærer.
Doktor i kemi og biologi. Velbevandret i filosofi, matematik og fysik.
- Forfatter af 27 bøger. - Utroligt.
- De fleste mener, han er tosset. - Hvorfor?
Åh gud.
Et meget lovende tegn.
Meget lovende.
Lad mig se, det bliver seks. Seks fejlslagne forsøg.
Ikke desto mindre lader vi os ikke slå ud. Det skal nok lykkes.
Jeg har besluttet mig. Jeg kan erobre himmelrummet.
Har han gjort det seks gange?
Jeg bor her sammen med onkel.
Da han trak sig tilbage, gav skolen ham loftet.
Det er utroligt.
Jeg har tilbragt mange lykkelige timer her.
Han har lært mig mere end 10 skolelærere tilsammen.
- Uncas, sig goddag til Watson. - Sig goddag, Uncas.
Watson, det er ikke en papegøje.
- Har De fundet fejlen, sir? - Vingematerialet er ikke godt nok.
Hele maskinen skal bygges om.
Hele maskinen? Bliver det ikke svært.
Elementært, min kære Holmes. Elementært.
Nu må I have mig undskyldt.
REVISOR BOBSTER BEGÅR SELVMORD
Kom nu, kom nu.
- Jeg har det. Bjørnen er sort. - Hvad siger du, gamle ven?
- Bjørnen i gåden er sort. - Forkert igen.
Forstyr mig ikke, når jeg koncentrerer mig om undervisningen.
- Er alt i orden? - Jeg har forstuvet ankelen.
Tager De Dem af det, mrs. Dribb?
De herrer, der er ikke plads til huller i koncentrationen.
Vi må arbejde på teknik, rytme og balance.
Og ingen kan illustrere form og teknik bedre end Holmes.
Se på vores holdning, vores bevægelser og vores stil.
En garde.
Touché.
Jeg vandt, Holmes.
Nuvel, de herrer...
Mr. Holmes tabte på grund af en vigtig faktor.
Følelserne løb af med ham. Han så bort fra disciplinen.
Erstat aldrig disciplin med følelser.
Godt kæmpet, Holmes.
- Jeg vil i hæren. Være general. - Generaler tjener ingen penge.
- Jeg vil være forfatter. - Forfattere tjener ingen penge.
- Jeg vil være advokat. - Advokater tjener penge.
Jeg vil være læge.
- Ingen har spurgt dig. - Undskyld.
Holmes, hvad vil du være, når du bliver voksen?
Jeg vil aldrig være alene.
Hvorfor gjorde du det? Du lod mig være helt alene.
Kom så.
Hallo? Er der nogen?
Af vejen!
Holmes vil opklare forbrydelsen!
- Holmes vil opklare forbrydelsen. - Hvad?
- Af sted! - Har I hørt, at Holmes opklarer det?
Det var min anden uge på Brompton.
For hver dag, der gik, voksede min fascination af Holmes.
Ved denne lejlighed sydede skolen af spænding.
Dudley udfordrede Holmes til prøve på opfindsomhed og opfattelse.
Dudley havde stjålet fægtepokalen og gemt den et hemmeligt sted.
Han gav Holmes 60 minutter til at finde pokalen.
Holmes accepterede selvsikkert.
- Spillet er i gang! - Hurra!
Held og lykke, Holmes.
Der er han!
Det er jo foragteligt.
En elev, der opfører sig som en chimpanse.
Han morer sig blot, mr. Snelgrove.
- De husker vel, hvordan det var? - Morer sig!
Denne Holmes er alt for gammelklog og egoistisk.
Han finder aldrig den pokal.
- Jeg satser en Guinea på ham. - Fint.
Undskyld mig.
Du har kun et minut, Holmes. Du har kun...
Jeg hørte dig første gang. Kan du ikke se, jeg koncentrerer mig?
Der er kun få sekunder tilbage. Jeg antager, at du giver op.
Man skal aldrig antage noget.
Men Holmes, jeg ser intet spor af pokalen.
Men det gør jeg.
Stop, Holmes! Er du vanvittig? Det er en antikvitet!
Hurra!
Det var et vidunderligt øjeblik for Holmes.
Han anede ikke, at hans evner snart skulle komme på en alvorlig prøve.
En prøve, der antog skræmmende og dødbringende proportioner.
Jeg kom gennem loftsvinduet ned i køkkenet og skræmte dem.
Jeg bemærkede partikler af friskbrændt keramik under ovnen.
Underligt i et køkken, der tilbereder mad.
Så sporene var: Rød og grøn maling, keramik.
Mens jeg tænkte over det, sparkede jeg sneen af min sko.
Sneen faldt af og afslørede min sko, og det slog en streng an.
- Hørte du musik? - Altså, Watson!
Jeg drog en parallel mellem min fod, der var dækket af sne, -
- og pokalen, der var dækket af keramik. En krukke eller en vase.
- Malet i røde og grønne farver. - Nemlig, Watson.
Holmes! Denne gang har jeg helt sikkert løst problemet.
Han vil flyve igen.
DØDSANNONCE PASTOR DUNCAN NESBITT
POLITIETS HOVEDKVARTER
KRIMINALBETJENT LESTRADE
- Mr. Lestrade? - Holmes!
Er det tre eller fire dage siden sidste besøg?
- Det tager kun et øjeblik. - Der er ikke nogen mordsager.
- Ingen bøger, du ikke har læst. - Jeg kommer ikke for at læse.
- Jeg er på sporet af noget. - Ikke igen.
- Jeg er sikker på det. - Virkelig?
Som da du troede, den franske ambassadør havde stjålet 300.000?
- Det var den russiske ambassadør. - Hold nu op, Holmes.
Jeg har ikke tid til flere af dine julelege.
Se nu bare lige på dem her.
- Et selvmord. En hestevognsulykke. - Der er begået en forbrydelse.
Hvorfor? De har intet med hinanden at gøre.
Forkert. Begge mænd tog eksamen fra samme universitet samme år.
Et tilfælde.
Ingen af dødsfaldene passer til deres personlighed.
Bobster var en glad mand. Tilfreds med sit liv, sin karriere og familie.
Hvorfor begå selvmord? Han efterlod ikke engang et brev.
Pastor Nesbitt beskrives som elskværdig og fredelig.
Alligevel påstår kusken, at han opførte sig vanvittigt.
At han i panik løb ud på gaden.
Vi efterforsker ikke en sag, fordi en person opfører sig usædvanligt.
Hold næsen fra aviserne og koncentrer dig om skolebøgerne.
Tak, for Deres tid, mr. Lestrade. Behold hellere dem her.
Hvis jeg sad her hele dagen, begravet i papirarbejde, -
- ville jeg gøre alt for at finde den ene sag, der kunne få mig forfremmet.
Farvel, Holmes.
Hvad er det, du laver?
Dudley tabte det her. Jeg ville bare give ham det.
- Hvabehar? - Dit papir.
- Det tilhører ikke mig. - Du tabte det.
- Det er ikke min håndskrift. - Giv mig det.
Det er jo svarene på eksamensspørgsmålene.
Nu har vi endelig opdaget hemmeligheden bag din intelligens.
- Men, sir... - Du må hellere følge med mig.
Fjolser! Alderen har forvandlet dem til granit.
De lytter kun til sig selv.
Tog de ikke min fortid i betragtning?
Det gjorde mere skade end gavn.
Din lysende fortid overbeviste dem om, at du har snydt hele tiden.
- Det er jo vanvittigt. - Altså, Holmes...
Du blev grebet med svarene foran en hel klasse.
Og hvad værre var: De var skrevet med din håndskrift.
En glimrende forfalskning. Tænk, at Dudley slap af sted med det.
Jeg kan bevise min uskyld, hvis De giver mig tid til det.
Bestyrelsen nævnte skolens motto fem gange under mødet.
- "Ærlighed, retsindighed og flid." - Præcis!
I deres øjne har du begået den værst tænkelige forbrydelse.
Og jeg får den værst tænkelige straf: Bortvisning.
Jeg vil gøre, hvad der står i min magt for at hjælpe dig, Holmes.
Jeg holder øje med Dudley og skriver en anbefaling, -
- der vil skaffe dig ind på en hvilken som helst skole i England.
- Det sætter jeg pris på, sir. - Hvis der er andet, jeg kan gøre...
Der er én ting.
- En sidste duel. - Ja, sir.
Er alt i orden?
Ja. Det er bare et lille snit. Jeg mistede koncentrationen.
Jeg burde have taget ringen af. Det var en urimelig forstyrrelse.
- Du vinder. - Lad os kalde den uafgjort.
Kom. Lad mrs. Dribb se på det sår.
- Sådan. - Tak, mrs. Dribb.
Vi kommer alle til at savne dig, Holmes.
Hyp, hyp.
Det skal Dudley få betalt. Kæbestød! Og et i ribbenene!
Så, Watson. Hævnen er en ret, der smager bedst, når den er kold. Kom.
Du står bag det her! Det var dig, ikke?
Nå, det var der, jeg efterlod mit kemieksperiment. I din te.
Bare rolig. Det forsvinder snart.
Du får din normale hårfarve tilbage. Til sommer...
Kastanjer! Varme kastanjer!
Kastanjer!
Ding-dong.
- Venter din bror dig? - Ikke før jeg ankommer.
JEG ELSKER DIG
Få dem væk!
Vær sød at få dem væk! Få dem væk!
- Få dem væk! - Nej, sir. Nej!
Så må vi altså sige farvel.
Jeg forventede, at vi blev gode venner.
Hvad sker der?
Sir! De tabte det her!
Eh Tar.
Han blev vanvittig. Han greb en kniv og dolkede sig selv.
Eh Tar, Holmes. Eh Tar.
Sir... Nej!
- Åh nej. - Holmes!
- Jeg burde have vidst det. - Det har noget med...
Få de skolebørn væk herfra.
De må lytte til mig, mr. Lestrade.
Få dage senere begravede de professor Waxflatter.
Det var min første begravelse, skønt jeg har oplevet mange siden.
Holmes kunne ikke deltage på grund af bortvisningen.
Vennen og mentorens død tog hårdt på Holmes.
I hele mit liv har jeg kun set Holmes græde to gange.
I dag var den første.
Nej, onkel begik ikke selvmord.
- Hvad skete der så? - Han blev myrdet.
- Hvad laver du her? - Undskyld min optræden.
Jeg måtte kravle op ad brandtrappen. Jeg må ikke blive set.
Jeg nåede kun halvvejs til Mycrofts hjem. Noget nagede mig.
Jeg bad kusken vende om.
Jeg kommer også til at savne ham, Elizabeth.
- Han betød meget for mig. - Jeg er glad for, at du er her.
Jeg var nødt til at vende tilbage.
- Tror du virkelig, han blev myrdet? - Det er jeg sikker på.
Hold nu op. Du så Waxflatters hånd på kniven.
Det var helt indlysende selvmord.
Stol aldrig på det indlysende. Der er for mange gådefulde elementer.
Først hopper en mand ud ad vinduet.
Dernæst kaster en pastor sig ud foran en hestevogn uden grund.
Og så dolker Waxflatter sig selv, hvilket er helt utroligt.
Og endnu et spørgsmål. Hvorfor var Waxflatter besat af de andres død?
Han gemte udklippene. Og han mødtes konstant med den gamle mand.
Han var med til begravelsen. Ved du, hvad han hedder?
Nej, når han kom på besøg, sendte onkel mig ud.
Jeg spurgte om ham, men han skiftede bare emne.
Den mand har forbindelse til alle tre mord. Vi må finde ud af, hvem han er.
Du læser for mange detektivromaner.
Det her er ikke fiktion. Der er en snedig morder løs, og jeg finder ham.
- Hvordan? - Jeg kan bo og arbejde her.
- Hvis det er i orden med dig. - Selvfølgelig.
- Og hvis nogen finder ud af det? - Det er kun os, der ved det.
- Nogen ser dig måske. - Jeg tager chancen.
Du får brug for mad og forsyninger.
Mig? Jeg kan ikke...
Du kan løbe ærinder. Være min assistent.
Jeg bliver måske opdaget. Så får jeg problemer.
Vil du lade det stå i vejen for en mulighed for eventyr?
Jeg kan ikke bringe min medicinske karriere i fare.
- Væsel. - Jeg er ikke en væsel.
- Jeg er praktisk. - Det er væsler også.
Jeg troede, du var modig og standhaftig.
Jeg er modig. Og standhaftig.
Det er bare det...
- Jeg skal nok gøre det. - Tak, Watson.
Onkel ville have ønsket, at du fik den her.
Tag den nu.
Tag den på.
Nej, tag den af. Det ser fjollet ud. Du kan ikke gå med hat.
Jeg synes, den klæder dig.
- Du driller. - Nej, jeg mener det.
Den følgende dag begyndte vi at opklare mordet på Waxflatter.
Vi havde ikke meget at gå efter. Kun to spor.
Waxflatters sidste ord: "Eh Tar", og det tabte pusterør.
Det gik op for mig, at da den frakkeklædte person løb væk, -
- havde jeg hørt en underlig ringlen, -
- som mindede om den, jeg havde hørt på biblioteket på Brompton.
Holmes fandt det interessant, og vi besøgte biblioteket samme aften.
Men først besøgte vi Engles kuriositetsforretning.
Flot... Meget flot.
Ægyptisk. Tegnene og udformningen er typisk ægyptisk kunsthåndværk.
- Jeg har kun set det én gang før. - Hvor?
På smykker og skulpturer. Jeg havde det her i forretningen.
- Men det hele er solgt. - Til hvem?
En ægypter. Han driver vist en slags kro.
- Og hans navn? - Lad mig se...
Du lovede at købe noget.
- Køb noget, Watson. - Mig?
- Jeg har ikke mange midler lige nu. - Sludder.
Vær nu ikke så fornæret. Adressen kan føre os til morderen.
- Hvor meget skal jeg bruge? - Bare køb noget.
Hvorfor pokker købte du en pibe?
- Det ser distingveret ud. - Det ser tåbeligt ud.
Jeg skal nok få lært at ryge, så kan du ikke le af mig.
Hvad vil I drenge have? Drikke, mad, kvinder?
- Har De suppe? - Watson!
Er De ejeren? Har De set det her før?
Rame Tep.
Rame Tep! Rame Tep!
- Er det sangens slutning? - Hvor...
- Hvor har du det fra? - Jeg fandt det ved et tilfælde.
Gå! Få det ud herfra!
Det er meget vigtigt. Kan De fortælle noget om det?
Forsvind fra min kro, eller det bliver de sidste ord, du hører.
Sir...
Vi går nu.
Deroppe på øverste hylde. Det var der, jeg hørte lyden.
Skynd dig, Holmes. Ved du, hvad der sker, hvis vi bliver opdaget?
ÆG YPTISK KULTURHISTORIE
- Utroligt. - Vær nu stille, Holmes!
Undskyld, Watson.
- Du godeste! Det er utroligt! - Holmes!
Åh gud. Åh gud.
Nu kommer jeg aldrig ind på medicinstudiet.
- Jeg får aldrig mit fine kontor. - Hør nu her...
Holmes forklarede, at Rame Tep er fanatiske tilhængere af Osiris, -
- den ægyptiske gud for de døde.
De blev foragtet på grund af deres forvrængning af traditionel tro -
- og deres voldelige og sadistiske ritualer.
Rame Tep-tilhængere bruger pusterør til at ramme ofret med en torn.
Tornen er dyppet i en planteekstrakt.
Når den går ind i blodårerne, -
- giver ekstrakten ofrene mareridtslignende hallucinationer.
- Én ting kan vi være sikre på. - Og det er?
Morderen er her stadig. På skolens område.
Det er en forhastet konklusion. Den ringlen er kun hørt én gang.
- To gange. - To gange?
Kan du huske den aften i gården?
Uncas hørte en ringlen som den, du beskrev.
Han kom tilbage med et stykke tøj. Det er her måske stadig.
Vi må finde det stykke tøj.
Vi gik øjeblikkelig i aktion og søgte i hver en krog.
Jeg kom ved et uheld til at tænde for en af Waxflatters maskiner, -
- og det tog en pokkers tid at få den slukket igen.
Jeg har det! Jeg har det!
Holmes brugte det næste døgn på at undersøge tøjstykket.
Han udførte utallige eksperimenter uden så meget som en enkelt pause.
Han var utrættelig. Efter 18 timers arbejde -
- vendte Holmes sig imod os og sagde de velkendte ord:
Spillet er i gang!
Han forklarede, at stoffet var ægyptisk -
- og indeholdt så og så meget rendegarn og islæt.
Stoffet var plettet af en paraffin fra Froggit og Froggit, -
- der lå i Wapping i London. Et mørkt og farligt sted, -
- hvilket jeg fortalte ham i utvetydige vendinger.
Måske skulle vi vende tilbage i morgen, når her er lysere -
- og flere mennesker i området.
- Der er åbent. - Vent, Holmes.
- Hvad, hvis morderen er derinde? - Så præsenterer jeg mig selv.
Jeg vidste det. Her er ikke nogen. Tilbage til skolen, ikke?
Så må du gå alene, Watson.
Hvad tror du, det er? En slags ægyptisk kunstværk?
En slags statue?
Nej, Watson. Jeg er bange for, at det kun er toppen af isbjerget.
Åh nej!
Det er en interessant udvikling.
Der må være en korridor derinde. Jeg kan høre messen.
Der er en dør her, Holmes! Tænk, at han overså en dør.
Watson, Elizabeth, kom her.
Det er en slags tempel.
- Jeg går ned og ser nærmere på det. - Lad os komme væk, mens vi kan!
Bliv her. Jeg er tilbage om et øjeblik.
Stop! Hun er i live!
Fang ham! Fang ham!
Vi har dem!
LONDONS KIRKEGÅRD
Kan du høre os?
- Hvad kan der være sket med hende? - Måske blev hun ramt af en torn.
- Jeg synes, jeg kan høre noget. - Du har ret.
Nej, nej, onkel! Stop!
Hjælp mig! Nej!
- Hjælp mig med at binde hende. - Med hvad?
- Mit tørklæde. Hurtigt! - Jeg vil ikke dø!
- Det er en hallucination! - Hjælp mig!
Det er ikke virkeligt! Du hallucinerer! Vågn op!
- Vågn op! Det er ikke virkeligt! - Nej! Onkel!
- Du hallucinerer! Hør nu på mig! - Stop!
Du hallucinerer, Elizabeth! Hør på mig! Watson... Watson?
- Åh gud, ikke også Watson. - Stop!
På ham, på ham, på ham!
Du må ikke græde, mor.
Forstår du ikke, mor? Kan du ikke høre mig?
Mor!
Dig! Det er din skyld, søn. Hvordan kunne du gøre det imod mig?
Udspionere din egen far!
Tilgiv mig, far. Jeg vidste ikke...
Mit privatliv er min egen sag! Din mor behøvede intet at vide.
Nej, nej, nej! Det er ikke virkeligt!
Det er ikke virkeligt!
Det er ikke virkelighed!
Det er kun en hallucination. Min hjerne spiller mig et puds.
Måske ikke.
Nej. Hold op, nej!
Bliv der, eller jeg skyder knoppen af jer!
Jeg har fået ham til at droppe anklagerne.
Holmes, du og dine venner har kostet mig en nats søvn.
- Så vær venlig at gå nu. - Mr. Lestrade...
Disse fanatikere har mange dødsfald på samvittigheden.
Jeg tror, de står bag de fire pigers forsvinden i sidste måned.
- Vil De ikke nok undersøge sagen? - På baggrund af din fantasi?
En god detektiv har opfattelsesevne, intelligens og fantasi.
- Hvor har du det sludder fra? - Væggen bag Dem.
Du godeste...
Jeg behøver ikke forsvare mine handlinger over for dig.
Jeg har været syv år i Scotland Yard og analyseret hundredvis af sager.
Med din baggrund i skolebøger og overskrifter, -
- tror du, at du ved mere end mig. Jeg foragter din arrogance.
- Og jeg foragter Deres dovenskab. - Ud! Alle sammen! Gå med jer.
Hvis De har et gran af efterforskning i Dem, så få de her undersøgt.
- Det vil måske overbevise Dem. - Ud, Holmes!
Pokkers!
Kan du ikke stoppe den pokkers larm?
- Jeg har hovedpine. - Det får mig til at tænke bedre.
- Søvn får mig til at tænke bedre. - Vi har ikke tid til at sove!
Vi må finde noget, der forbinder Waxflatter med Rame Tep.
- Jeg har et billede her. - Jeg ønsker spor, ikke kunstkritik.
Spor. Hvad tror du, jeg har lavet i den sidste time?
Ja, hr. Kage. Jeg har intet at sige til dig.
Og du har næppe noget at sige til mig.
Hvad har du gjort af det maleri?
- Ved du, hvad du har fundet? - Waxflatter som ung.
Mere end det. Bentley Bobster, Duncan Nesbitt, Rupert Waxflatter.
De er alle døde, bortset fra ham her. Chester Cragwitch!
Han var her og til begravelsen. Han er den eneste, der stadig lever.
Det er det spor, vi har ledt efter.
Vi opklarer forbrydelsen. Godt klaret, Watson.
Jeg ventede ikke, at vore veje skulle krydses så snart.
- Hvorfra vidste du, hvor jeg var? - Vi har samme gode iagttagelsesevne.
- De sendte bud efter mig, sir? - Jeg får brug for assistance.
- Mr. Holmes, er du ikke rejst? - Det troede vi alle.
Nu er mr. Holmes desværre havnet i en værre redelighed.
Hvis bestyrelsen vidste besked, ville de nok få dig anholdt.
Men jeg siger ikke noget.
Jeg er villig til at glemme det hele. I morgen rejser du hjem.
- Du gør det samme, Watson. - Bliver jeg bortvist?
Det ville bestyrelsen ikke tøve med. Det her sparer dig den ydmygelse.
Elizabeth, har du ladet mr. Holmes bo i din onkels kontor?
- Ja. - Du godeste.
Ikke en passende opførsel for en dame.
Nej. Må jeg foreslå, at vi får hunden kørt til internatet?
- Hvad? - Andre skoler tillader ikke kæledyr.
I kan da ikke bare tage den.
Måske er det bedre, at jeg selv tager mig af den.
Det sårer mig, at du har udnyttet vores venskab, Holmes.
Det er vist på tide at få ryddet Waxflatters laboratorium.
Men, sir... Det er fyldt med hans opfindelser og tegninger.
Vi kan ikke fastholde fortiden.
- Det var hele hans liv! - Og han lever ikke mere.
- Det har De ingen ret til! - Mr. Holmes!
Det overrasker mig, at du taler til mig i det tonefald.
- Undskyld. Jeg gik for vidt. - Sæt dig ned.
Du må blive her i nat. Det er for sent at få dig hjem nu.
Anbring drengene i 14B og pigen i værelset ved siden af dit.
Husk nu, hvad jeg har lært dig.
Styr dine følelser, ellers bliver de din undergang.
Ja, sir.
Jeg vidste det. Nu er det slut med min medicinske karriere.
Far bliver rasende.
Jeg havde en anelse om, at det var katastrofalt at blive ven med dig.
Hvad laver du? Vil du have os anholdt?
- Vi kan komme ud nu. - Jeg bliver her.
Jeg har brug for din hjælp, Watson. Vi må stå sammen.
Vågn op, Elizabeth!
- Det er Chester Cragwitch. - Manden, der besøgte onkel.
- Og som stak af fra begravelsen. - Nemlig.
Er det ikke underligt, at han er gruppens eneste overlevende?
Gå tilbage til laboratoriet og red så meget, som du kan.
Så møder vi dig der. Først må vi ud herfra.
Vær forsigtig i aften.
Det er bare for meget.
Forsvind, Rame Tep! Forbandede mordere! Forsvind!
I får mig ikke!
Sir! Mr. Cragwitch!
Vi er venner af mr. Waxflatter.
Jeg kender dig. Det var dig, der fulgte efter mig på kirkegården.
Forsvind! Jeg er farlig at være i nærheden af.
Jeg har brug for hjælp. Jeg vil vide, hvorfor Rame Tep myrdede fem mænd.
Gå ind.
Rejs dig bare, Watson. Krigen er slut.
Vi skulle være kompagnoner alle seks.
Vi lånte penge af vores fædre til at bygge et hotel.
Det mest luksuriøse hotel, man kunne forestille sig.
Og var der noget bedre sted at bygge det...
...end i Ægypten?
Arbejdskraft og materialer var billige, og få år før -
- fordrev briterne franskmændene. Det var mulighedernes land.
- Hvad skete der? - Vi fandt en arkitekt og gik i gang.
Men det, der begyndte som en god forretning, -
- blev snart til et større arkæologisk fund.
Vi opdagede en underjordisk pyramide.
Fem ægyptiske prinsessers ældgamle gravkamre.
Vi fjernede alle levn og skatte for at sende dem til England.
Men...
Forbandede insekter. Her trænger til at blive gjort rent.
Der blev vild opstandelse.
Landsbyboerne mente, at vi havde vanhelliget jorden.
Vores liv var i fare.
Briterne sendte tropper ind, og flere mennesker blev dræbt.
Hele landsbyen blev brændt ned til grunden.
Brændt ned...
Ild!
- Er alt i orden? - Ild!
- Cragwitch er ramt af en torn!
- Jeg brænder! Ildebrand! - Hør nu efter!
De hedder Chester Cragwitch. De er bankier. Kan De høre mig?
- Svar mig. Hvem er De? - Jeg hedder Chester Cragwitch.
Jeg bor på Cragwitch Manor i Hampstead.
Du godeste, det var så virkeligt.
Meget virkeligt. Ja. Jeg må ikke glemme.
Jeg må give oplysningerne videre. Det er på høje tid.
- Landsbyen brændte ned til grunden. - Ja.
Vi slap ud af Ægypten med livet i behold. I England skiltes vi.
Vi holdt alle kontakten til Waxflatter via breve.
Da mordene indtraf, mødtes jeg ofte med min gamle ven.
Hvad med Rame Tep?
Et år efter begivenheden modtog vi alle dette brev.
Det var afsendt af en ung anglo-ægyptisk dreng.
Du vil bemærke, at brevhovedet er prydet af Rame Teps symbol.
To gyldne slanger.
Drengen og hans søster var i England hos deres bedstefar, -
- da de hørte, at deres hjemlige landsby lå i ruiner.
Begge deres forældre blev dræbt under angrebet.
Drengen svor, at Rame Tep ville få hævn -
- og erstatte ligene af de fem ægyptiske prinsesser.
- Hed drengen Eh Tar? - Waxflatters sidste ord!
- Glimrende, Watson. - Eh Tar!
Beskidte morder! Du ville myrde os alle.
- Mig får du ikke. - Sig noget til ham, Watson!
Hvad? De hedder Craggy Critch... De hedder...
- De hedder... Hvad hedder han? - Cragwitch...
Mr. Lestrade!
- Hvad gør De her? - Jeg stak mig på en torn.
Frygtelige hallucinationer.
Fire betjente var nødt til at forhindre mig i at hænge mig.
Så jeg tænkte, at jeg hellere måtte se nærmere på jeres historie.
Så farvel med dig og din buttede ven.
Tak, fordi I fik mig i gang med sagen.
Fik ham i gang med sagen? Tænk engang.
Jeg har lavet alt arbejdet.
- Det er dig! - Ja, min kære.
Mr. Rathe, De må stoppe hende. Hun er morder!
Nå, lille ven. Har du opdaget vores hemmelighed?
Hvor er dine to venner?
I finder dem aldrig. I finder dem aldrig.
- Hvad skal vi gøre ved hende? - Hun følger med os.
Vi mangler den femte prinsesse.
Jeg har løsningen på gåden, Holmes. Bjørnen er hvid!
Godt klaret. Ved du hvorfor?
Altså... nej. Det var den eneste farve, jeg ikke havde prøvet.
Tænk videre. Svar uden beviser er ubrugelige.
Den gåde giver mig hovedpine.
- Eh Tar... Eh Tar... - Kan du ikke tænke på andet?
- Det er nødvendigt. - Det er irriterende.
Den dumme bjørnegåde, Holmes. Jeg kan ikke regne den ud.
Jeg ved, at bjørnen er hvid, men ikke hvorfor. Jeg er ikke dum.
Tænk det hele igennem. Skil det ad stykke for stykke.
Din kind bløder igen.
Det snit fra Rathes ring vil ikke hele.
Bjørnen er hvid, fordi...
- Hvordan kunne jeg være så dum? - Hvad nu?
Det er Rathe, Watson. Det er Rathe.
Hyp, hyp!
Kom nu!
Hurtigere!
Hyp, hyp!
Rathe har Elizabeth!
- Der er kun en måde at nå dem på. - Hvordan?
- Kom! - Hvor skal vi hen?
Det er vanvittigt!
Det er vores eneste chance for at nå frem i tide.
Waxflatter arbejdede på den til sin død, og jeg har fiflet lidt med den.
Forhåbentlig er problemerne løst. Kommer du, Watson?
Du godeste...
- Hvad har jeg dog rodet mig ind i? - Dit livs eventyr.
Træk, Uncas!
- Den virker, Watson! - Vi flyver!
- Er det ikke utroligt, Watson? - Vi flyver!
Hurtigere!
Dernede, Holmes!
Pas på, Holmes!
Du godeste, klokken er næsten halv et.
Jeg har lige indset, at jeg ikke aner, hvordan man lander.
- Hold fast. - Jeg holder fast.
Denne gang styrter vi!
- Skynd dig! Vi synker heromme! - Okay.
Åh gud, de slår hende ihjel.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Der er mindst 100 af dem. Hvad kan vi gøre?
Måske har vi lært noget i skolen, der kan bruges.
- Hold nu op. - Jeg kan ikke komme på noget.
- Hvorfor finder du ikke på noget? - Det der hjælper ikke, Watson.
- Hvorfor kan jeg ikke tænke? - Du er forskræmt.
- Hvorfor kan du ikke? - Jeg er forskræmt.
Jeg har det, Watson.
- Vi kan aflede deres opmærksomhed. - Aflede deres opmærksomhed?
Hvorfor tænkte jeg ikke på det?
Hvis min geometri er korrekt, kan en bjælke vælte det hele som et korthus.
Jeg har en plan, Watson.
Skynd dig, Holmes!
Pas på!
Er alt i orden, Holmes?
Få hende ud herfra, Watson!
Åh nej...
Rathe har Elizabeth, og trappen er spærret! Hvad gør jeg?
Gå udenom! Du skal stoppe ham!
Nej!
Hvad skal jeg gøre?
Godt klaret.
- Er alt i orden, Elizabeth? - Det tror jeg.
Hjælp mig...
- Hvad gør vi med Rathe? - Hvor er han?
Han er væk.
Politiet finder ham.
Underligt...
Underligt.
Lad os gå tilbage nu.
Jeg aner ikke, hvordan jeg skal forklare mine forældre det her.
Det hele bliver forklaret i morgendagens aviser.
- Får du lov at blive på skolen? - Jeg ved det ikke. Måske.
Nej!
- Pokkers! - Elizabeth!
- Læg min frakke over hende. - Hvor skal du hen?
- Efter ham. - Det bliver din død!
Du er en elendig bedrager!
Og du lader igen følelserne løbe af med dig.
Du kan ikke vinde over mig. Læg din kårde.
- Aldrig. Jeg vil hellere dø. - Det ønske kan jeg opfylde.
Kan du ikke gøre det bedre? Du kæmper som et barn! Jeg har allerede vundet!
Du har tabt alle kampe. Den her bliver ingen undtagelse.
Alle dine drømme er blevet knust!
Alt er ødelagt for evigt!
Ja, Holmes, lad os tøve lidt længere, -
- mens Elizabeths livsblod flyder fra hendes krop.
Kom nu, Elizabeth. Vågn op. Luk øjnene op!
Vær ikke ked af det.
En dag forenes vi igen.
I en anden og bedre verden.
Jeg venter på dig.
Og du kommer for sent... som altid.
Nej.
LESTRADE FORFREMMET
Man skulle tro, han selv havde opklaret hele sagen.
Det var, hvad Scotland Yard skulle tro.
Hvorfor skulle de ellers forfremme ham? Farvel, Uncas.
Bliv der, Uncas. Jeg er tilbage om et øjeblik.
Holmes, der er stadig et par ting, der undrer mig.
Hvornår mistænkte du Rathe for at være involveret i Rame Tep?
Da Waxflatter trak sig tilbage, ønskede bestyrelsen, at han flyttede.
Rathe fik overtalt dem til at lade ham blive.
Jeg forstod aldrig, hvorfor Rathe ønskede, at Waxflatter blev.
Han holdt måske af opfindelserne?
Hvad er der i vejen med dig? Har du sovet under hele sagen?
Undskyld.
Holmes forklarede, at Rathe havde planlagt sin hævn i årevis.
Han blev kendt som et respekteret medlem af samfundet.
Hans tidligere identitet blev helt slettet.
Det tog lang tid at samle tilhængerne, -
- som bestod af fattige, hjemløse og fortabte sjæle fra gaden.
Det tog også tid at bygge trækopien af pyramiden.
Mrs. Dribb var Rame Teps lejemorder, -
- og hvad der var vigtigere: Hun var Rathes yngre søster.
Forbløffende, Holmes. Simpelthen forbløffende.
- Men du glemte et vigtigt spor. - Nå? Sig endelig frem.
- "Rathe" er "Eh Tar" stavet bagfra. - Glimrende, Watson.
Det havde jeg indset før eller siden.
Før eller siden. Kommer du tilbage efter ferien?
Nej, jeg bliver overflyttet. Her er for mange minder.
- Du har hele livet foran dig. - Og det skal jeg tilbringe alene.
Glædelig jul, Holmes.
Jeg tænke, at du måske ville have mere held med at ryge på den.
- Nå? - Den klæder dig. Men den frakke...
Hvorfor går du i den frygtelige persons frakke?
Betragt det som et trofæ. Et leopardskind.
- Javel. - Jeg vil savne dig, Watson.
Jeg vil også savne dig, Holmes.
- Du havde ret i en ting. - Hvad?
Det var mit livs eventyr.
Vent! Jeg ved, hvorfor bjørnen er hvid!
Et rum, der kun vender mod syd ligger på Nordpolen. Det er en isbjørn.
Bravo. Du kan blive en god detektiv.
Da jeg så Holmes sætte sig ind, fik jeg en klar fornemmelse af, -
- at jeg bestemt fik ham at se igen.
Sådan endte mit første eventyr med mr. Sherlock Holmes.
Da jeg så vognen forsvinde, indså jeg, at jeg ikke fik takket ham.
Han havde gjort en svag, frygtsom dreng til en modig mand.
Mit hjerte fyldtes med glæde. Jeg var klar til at møde fremtiden.
Jeg var klar til det største eventyr af dem alle.
Og jeg vidste, at det ville omfatte Sherlock Holmes.
SELVOM SIR ARTHUR CONAN DO YLE IKKE BESKREV -
- SHERLOCK HOLMES' UNGE ÅR, -
- OG LOD DET FØRSTE MØDE -
- MELLEM HOLMES OG WATSON SKE, DA DE VAR VOKSNE, -
- ER DENNE SPEKULATION OVER, HVAD DER KUNNE VÆRE SKET, -
- BLEVET TIL I DYB BEUNDRING -
- OG SOM EN HYLDEST TIL FORFATTEREN OG HANS VÆRKER.
- Hvad kan jeg hjælpe med? - Jeg vil gerne have et værelse.
Vær venlig at skrive under her.
Tekstning: Nanette Skjødt Sørensen